Det medicinske gennembrud kom i 1952.
Læger kunne nu kurere det hidtidigt uhelbredelige.
I 1967 nåede gennemsnitslevealderen op over 100 år.
Jeg hedder Kathy H.
Jeg er 28 år gammel.
Jeg har været plejer i ni år.
Og jeg er god til mit arbejde.
Mine patienter klarer sig altid bedre end forventet
og klassificeres sjældent som ophidsede,
selv ikke, hvis de skal til at donere.
Jeg vil ikke prale,
men jeg er meget stolt over, hvad vi arbejder med.
Plejere og donorer har opnået så meget.
Når det er sagt, så er vi ikke maskiner.
Man bliver nedkørt til sidst.
Det er vel derfor, at jeg nu bruger det meste af min tid med ikke at se fremad,
men tilbage,
til Hytterne og Hailsham,
og hvad der hændte os der.
Mig,
Tommy
og Ruth.
Når vi er adskilt fjernt og fra hinanden
Adskilt er de, der synger i dag
Når vi ser tilbage og glemsomt tænker
Hvordan vi var i vores læring og leg
Åh, de store dage vil fortrylle det fjerne
Dage med frisk luft i regnen og solen
Hvor vi frydes, mens vi kæmper og gisper
Drømmelandets ekkoer, Hailsham lever videre
- Godmorgen, elever. - Godmorgen, frøken Emily.
Jeg er blevet gjort opmærksom på, at cigaretskodder er blevet fundet
gemt bag en krukke i blomsterhaven.
Jeg ved, at elever til tider er blevet set
ryge cigaretter af nogle af gartnerne og budbringerne,
men jeg må endnu engang understrege, at det er meget, meget værre
for en elev fra Hailsham at ryge cigaretter end nogen anden.
Elever fra Hailsham er specielle.
At holde jer selv sunde og raske
er af højeste betydning.
Er det forstået?
Ja, frøken Emily.
En dag vil jeg gerne have fem heste.
Jeg kan ikke alle deres navne, men jeg ved, jeg gerne vil have fem heste.
Den bedste vil hedde Torden.
Han ville være farlig at ride, så den måtte du ikke ride på.
Du må ride
på Bramble.
Så længe du ikke bruger pisken.
Den er flot.
Tag du den.
Se. Hvem er det med frøken Emily?
- Tror du, det er den nye vogter? - Frøken Lucy.
Det må det være.
Det er længe siden, vi har haft en ny vogter.
Arthur!
Grib den, Tommy.
Hvorfor hentede Tommy ikke bolden?
Undskyld mig, frøken Lucy?
Hvorfor hentede Tommy ikke bolden?
Den kunne ikke være langt fra ham, da den røg over hegnet.
Hegnet er yderste grænse af Hailsham.
Vi må ikke gå længere, frøken Lucy.
Det er for farligt.
Farligt?
Der var engang en dreng, som skændtes med sine venner
og løb udenfor området.
De fandt ham to dage efter i skoven. Bundet til et træ.
Med hans hænder og fødder skåret af.
Død.
Og der var en pige, som kravlede over hegnet
ved hovedporten.
Da hun forsøgte at komme ind igen, blev hun nægtet adgang.
Og hun sultede derude.
Lige ved porten.
- Hvem har fortalt jer de historier? - Alle kender dem.
- Hvordan ved I, at de er sande? - Selvfølgelig er de det.
Hvem ville finde på så forfærdelige historier?
Hvad tegner du, Tommy?
Hvad er det helt præcist?
Det må være en hund. Er det en hund, Tommy?
Det kan det ikke være. Dens øjne er for små.
Det må være en form for rotte.
- Ja. Tommy har tegnet en rotte. - Den er ikke færdig endnu.
Nej. Du har ikke tegnet knurhårene.
Mon Tommys rotte bliver udvalgt til Galleriet?
Det er ikke en rotte.
Det er en elefant.
Tilbage til arbejdet, børn.
Han har sin trøje på. Sin yndlings polotrøje.
Han har virkelig ikke den fjerneste anelse.
Det ser ud til, at ingen vil have dig, Tommy.
Hvad laver han?
Det er hans egen skyld.
Lærte han at styre sit temperament, ville de lade ham være.
- Jeg hader jer! Jeg hader jer alle! - Lad være, Kath!
Du skulle ikke...
Kathy H.
Hvordan har du fået det?
Det kan jeg ikke huske.
Doktor?
Det er intet. Bare en skramme.
Hej.
Kathy. Kathy H.
Selvfølgelig. Kathy H.
Kom ind.
Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Altså,
jeg spekulerede over, hvad De sagde til Tommy?
Ude på banerne.
Javel.
Hvad sagde jeg?
Jeg forsøgte vist at berolige ham.
Fordi han virkede oprørt.
Han forklarede, at han ofte bliver mobbet med sport og kunst,
så jeg sagde, at han ikke må lade de ting gå ham på.
De andre børn driller ham kun for at opnå en reaktion.
Og hvis det hænder, at han ikke er god til sport eller kunst,
så gør det ikke noget.
Det er ikke så vigtigt.
Tak.
Kathy.
- Sidder du ikke hos pigerne? - Jeg har lige kigget efter,
og jeg er ret sikker på, jeg ikke gør det.
Jeg sidder hos dig.
Jeg ville sige
undskyld.
Det var ikke meningen, jeg ville slå dig.
Jeg kunne aldrig finde på at slå en pige.
Specielt ikke dig.
Det var trods alt et uheld.
Spis dine grøntsager op, Tommy.
Jeg vil ikke længere blive vred på den måde.
På grund af, hvad frøken Lucy sagde om at være kreativ?
- Hvordan ved du det? - Jeg er nysgerrig.
Hun kan da ikke mene, at det ikke er vigtigt at være kreativ, kan hun?
Hvad med Galleriet?
Hvis kreativitet ikke er vigtigt, hvorfor så have et galleri?
Det ved jeg ikke.
...ved at krumme ryggen og måske ved hjælp af en pude,
kan kvinden arrangere sig selv...
- Godmorgen, frøken. - Godmorgen.
Kan jeg hjælpe dig?
En kop te med mælk og sukker i.
En kop te. Ja.
Tommy.
En kop te med mælk og sukker i, tak.
Nej, Tommy.
Jeg vil høre din egen bestilling.
Gentag ikke bare den, du lige har hørt.
Hvilke andre drikkevarer serverer de på en café?
Vand.
- Kaffe. - Kaffe.
Så.
Så,
en kop kaffe, tak, med mælk og sukker i.
Tak.
Jeg tror, at Laura kan lide Arthur.
Kan alle pigerne ikke lide Arthur?
Måske.
Jeg er ikke sikker på, at du kan.
Han er ikke min type.
Jeg tror, at Laura og Arthur bliver de første på årgangen til at have sex,
for hvis Arthur vil, ville Laura ikke stoppe ham.
Du har nok ret.
Tommy har ændret sig.
Hvordan ændret sig?
Bare ændret sig.
Ikke andet.
Hvad med den her af Madeleine Kane?
Den viser mere end teknisk kundskab.
Den giver indsigt i barnet.
Hvilket er præcis, hvad Marie-Claude ønsker med Galleriet.
Ja, jeg er enig.
Stil de to sammen.
Madame kommer.
Godmorgen, elever.
Godmorgen, frøken Emily.
Der er adskillige punkter på dagsordenen i dag.
Det første er, at vores gode ven, madame Marie-Claude kommer på besøg.
Hun vil som sædvanligt studere jeres kunst og poesi
og udvælge de bedste værker til fremvisning i hendes Galleri.
Vi vil selvfølgelig stille os til rådighed
og få hende til at føle sig velkommen.
Andet punkt på dagsordenen er gode nyheder til alle de elever,
som flittigt har indsamlet poletter.
Efter timerne i morgen, vil der være udsalg.
Sendingen ankommer om morgenen,
og jeg blev forsikret om af chaufføren,
at kasserne vil være fyldt til bristepunktet.
Er de virkelig fyldt til bristepunktet?
Det vil jeg mene, søde.
Hej.
Skal du ikke købe noget?
Hvis du allerede har brugt dine poletter, må du få nogle af mine.
Jeg har poletter. Jeg ville bare vente til, at der ikke var så mange.
Der skal nok være noget godt tilbage.
Hvad er der i vejen, Kath?
Det er alligevel også lige meget, om du finder noget derinde,
da jeg allerede har købt noget til dig.
Et bånd.
Jeg ved ikke, om det er godt eller dårligt.
Tak.
Problemet er,
at I er blevet undervist, men samtidig ikke undervist.
Det er, hvad jeg har set, mens jeg har været her.
I er blevet undervist,
men ingen af jer har virkelig forstået det.
Så jeg vil undervise jer på en måde, som I vil forstå.
Ved I, hvad der sker med børn, når de bliver voksne?
Nej, for det er der ingen der ved.
Måske bliver de skuespillere,
flytter til Amerika.
Eller måske får de arbejde i supermarkedet.
Eller bliver undervisere.
Måske bliver de sportsudøvere, buschauffører eller racerkørere.
De kan blive stort set hvad som helst.
Men vi ved dog, hvad der vil ske med jer.
Ingen af jer vil rejse til Amerika.
Ingen af jer vil arbejde i supermarkedet.
Ingen af jer vil andet end at leve det liv,
som er blevet tilrettelagt for jer.
I vil blive voksne,
men kun kortvarigt.
Før I er gamle,
ja selv før I er midaldrende,
vil I begynde at donere jeres vitale organer.
Det er, hvad I blev skabt til.
Og ved omkring jeres tredje eller fjerde donation,
vil jeres korte liv være fuldendt.
I er nødt til at vide, hvem I er, og hvad I er.
Ellers kan I ikke føre et anstændigt liv.
Der vil kun være én meddelelse her til morgen,
nemlig at frøken Lucy,
der var vogter for fjerdeårseleverne
ikke længere er ansat på Hailsham.
En erstatning vil blive fundet, men i mellemtiden
vil hendes timer blive delt mellem frøken Geraldine og jeg selv.
Det er hårdt
at fortsætte på trods af bevidst undergravning.
Det står klart, at der er de, der ønsker at stoppe os.
Og vi er klar over, at tiderne ikke er til at være progressiv. Det er de aldrig.
Nej, tiderne er til indgroet tankegange.
Med værdier som stadig ikke er beviste.
Men jeg vil ikke lade mig tvinge.
Jeg vil ikke lade mig tvinge.
Og således vil Hailsham heller ikke.
Jeg forstod ikke hvorfor, efter alle hendes drillerier,
at Ruth valgte Tommy, som den dreng, hun syntes bedst om.
De siger, at piger altid er lede mod de drenge, de kan lide.
Så måske havde Ruth altid kunnet lide ham.
Måske skulle jeg også have drillet ham.
Jeg blev ved at håbe på, at de ville gå fra hinanden,
ligesom de andre barndoms- og teenageromancer på skolen.
Det gjorde de aldrig.
Hytterne, 1985
Vi flyttede væk fra Hailsham som 18-årige
og blev sendt til diverse indlogeringer rundt i landet
for at vente på, at vi blev gamle nok til at donere.
Tommy, Ruth og jeg
blev sendt til en række landbrugsbygninger kaldet Hytterne.
Under vores ophold blev vi fortalt,
at nogle af os ville tillades, at melde os som plejere.
Bortset fra det blev vi overladt til os selv,
og vi måtte endda tage på dagsudflugter i den omkringliggende egn.
Hytterne var også vores første kontakt
med de, der ikke var vokset op på Hailsham.
Der var folk fra Hvide Slot,
Oakhill, Morningdale og andre hjem, jeg aldrig havde hørt om.
Alle virkede klogere og mere livserfarne end os.
Ingen mere end Rodney og Chrissie.
De havde allerede boet i Hytterne i over et år
og ville snart rejse til afslutningscentrene.
Ricky? Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Det kan jeg forklare dig.
Han taler om blå øjne, blond hår og søde smilehuller, når han smiler.
Og overarme, der kunne flække mursten.
Jeg så dig sammen med ham, Jennifer.
Jen og Ricky sidder i et træ, K-Y-S-S-E-R.
Det er slet ikke sandt.
Vi sad ikke i et træ.
Hej.
Hvor skal du hen?
Jeg ville gå en tur.
Betyder det, at du vil være alene?
Jeg siger ikke, jeg vil søge om at blive plejer.
Bare at op til flere har sagt, at jeg ville være god.
Men så sagde Laura til alle,
at jeg havde sagt, at jeg var favorit til at blive valgt.
- Det er langt fra sandt. - Langt fra sandt.
Tak.
Jeg henter flere tallerkener.
Er der noget tilbage til os?
Det ved jeg ikke.
Måske ikke.
Hvorfor gør du det der, Ruth? Klemmer Tommys skulder.
- Jeg må da godt røre ham, ikke? - Det er måden, du rører ham på.
Du ved, hvad jeg mener. Det er som taget ud af tv-serien.
- Det er ikke... - Sig ikke, at det er langt fra sandt.
Sådan opfører folk sig ikke i den virkelige verden,
hvis det er det, du tænker.
Og hvad så? Det betyder ikke noget. Mange af os gør det.
Det du mener er, at Chrissie og Rod gør det.
Åh, Kathy.
Så det er det, det handler om.
Det må være hårdt for dig at være omringet af par.
Det sagde jeg ikke. Jeg synes bare, at det er dumt.
Du efterligner dem, og de efterligner et tv-show.
Jeg har ret, har jeg ikke?
Du kan ikke lide, at Tommy og jeg er venner med Chrissie og Rod,
hvorimod du næsten ikke snakker med nogen.
Nej. Du har ikke ret.
"Langt" fra ret?
Tak, hr. Keffers.
Hej, Tommy.
Hej, Kath.
Bliv nu ikke stående i døren. Kom ind. Slut dig til morskaben.
Jeg vidste ikke, du kunne lide den slags.
Du må gerne få dem, når jeg er færdig.
Nej, det er bare sex ting.
Jeg har alligevel allerede set dem alle.
Hvad kigger du efter, Kathy?
Hvad mener du? Jeg kigger bare på frække billeder.
- Bare for sjov? - Det kan man vel godt sige.
Hvis det bare er for sjov, så gør man det ikke sådan.
Man skal se mere grundigt på hver enkelt billede.
Der sker ikke noget, når du gør det så hurtigt.
Hvordan ved du, hvad der virker for piger?
Du gør det ikke bare for sjov, Kath.
Her, giv det til Ruth. Se, om det virker for hende.
Hej.
Du har vel hørt, hvad Rod og Chrissie går og siger.
Nej, det har jeg ikke.
Du ved, at Rod og Chrissie
vil ansøge om at blive plejere,
- så de har lært at køre. - Ja.
I sidste weekend kørte de til en by på kysten ved Norfolk,
og de mener, at de så den her person.
Hvilken person?
En kvinde,
der arbejdede på et kontor.
Og...
Hvad er der, Ruth?
De troede, at den her person var en Mulig.
For mig.
- Fandt de din Oprindelig? - De er selvfølgelig ikke sikre,
men Rodney sagde, at ligheden var slående.
- Du godeste. Ruth! - Ja.
De vil køre mig derop, så jeg selv kan se det.
Tommy tager med, men...
Vil du have, at jeg tager med?
Selvfølgelig, Ruth.
Hvor meget erfaring har I haft med omverdenen?
- En masse. - Nej, vi har ikke.
Vi lavede nogle rollespilsøvelser på Hailsham.
De tæller ikke.
I skal ikke være bange.
Det er pærelet.
Vi er ikke bange.
Godt.
Jeg skal have pølser, æg og kartofler.
- Pølser, æg og kartofler. - Ja, pølser, æg og kartofler.
Pølser, æg og kartofler til mig også, tak.
Så må jeg vel hellere tage pølser, æg og kartofler.
Fem gange pølser, æg og kartofler. Drikkevarer?
Fem colaer, tak.
Det var rigtig godt.
- Hvad? - Undskyld.
Der er noget, jeg har villet snakke med jer om.
Ved Hytterne er det umuligt.
Der er altid nogen, der lytter ved døren.
Så,
nogen sagde, at nogle Hailsham-elever tidligere
har fået en udsættelse.
De Hailsham-elever
kunne få deres første donation udsat med tre
eller endda fire år.
Så længe de var kvalificeret.
Hvis der var en dreng og en pige, og de var forelskede i hinanden,
sådan rigtig forelsket, og de kunne bevise det,
så ville de få et par år sammen,
før de begyndte at donere.
Hvor har I hørt det?
Da vi gik på Hvide Slot.
Folk snakkede altid om det her par fra Hailsham.
Et par uger før fyren skulle donere,
snakkede han med nogen. Han ansøgte, og det hele blev ordnet.
Jeg tænkte, at I ville kende til det.
Når I er fra Hailsham, ville I vide, hvordan det fungerer.
Hvem skal man snakke med?
Hvem skulle vi snakke med, hvis vi ville ansøge?
Jeg aner ikke, hvad I taler om.
Helt ærligt.
Skal vi tro på det? Alle ved, at Hailsham er speciel.
Hvad er det så?
Hvorfor holde de ting for jer selv?
Vi hørte mange historier på Hailsham.
Jeg tror ikke, at mange af dem viste sig at være sande.
Måske er det hernede.
Ja.
Der er det.
Det må være hende.
Ja, det er hende.
Det er ikke hende.
- Jeg er ikke hende. - Nej, du er ikke.
Det var dog tæt på.
Hold mund, Tommy! Det var slet ikke tæt på.
Og jeg vidste, det ikke ville være hende, før vi kom hertil!
Det ville aldrig være hende.
De laver os aldrig efter folk som den kvinde.
- Lad være, Ruth. - Hvad?
Vi ved det alle, vi siger det bare aldrig.
Vi er lavet efter udskud.
Narkomaner, prostituerede, drankere, vagabonder.
Måske kriminelle, så længe de ikke er psykopater.
Hvis I vil finde Mulige, så gør det ordentligt
og kig i rendestenen.
Det er der, vi kommer fra.
Hej.
Vi bør tage hjem.
Du skal ikke bede mig slappe af!
Du efterlod mig der.
Du vidste, at jeg var oprørt.
Herude.
Chrissie og Rod er ret besatte af det rygte, er de ikke?
Det om udsættelser?
Jeg tænkte på det igen i aftes,
og hvis rygtet er sandt,
så forklarer det måske et par ting.
- Såsom? - Tja,
Galleriet, for at nævne en ting.
Vi fandt aldrig ud af, hvad Galleriet var til for.
Malerier, poesi og skulpturer. De udtrykker noget om en selv.
Det er hele pointen med kunst, ikke sandt?
Det beskriver, hvad der er inde i dig. Det afslører din sjæl.
Ja. Og?
Lad os sige et øjeblik, at rygtet taler sandt.
At der er en speciel ordning for Hailsham-elever, hvis de forelsker sig.
Der skulle være en måde
at beslutte om et par siger sandheden,
og at de ikke bare lyver for at få udsat deres donationer.
Det kunne være Galleriets funktion.
Der har de alt, de har brug for at vide om os.
Så hvis vi siger, at vi er forelskede,
så kan de se ind i vores sjæl, og der kan de se det.
De vil vide, om det er ægte kærlighed eller blot en løgn.
Det er en underlig idé, Tommy.
Hvad?
Nej. Jeg synes ikke, at det er mere underligt end så meget andet.
Og sagde frøken Lucy ikke, det ikke var vigtigt at lave kunst til Galleriet?
Jo.
Men se, hvad der hændte hende.
Overvejer du at ansøge?
Med Ruth?
Nej. Det ville ikke virke.
Hvorfor ikke?
Fordi,
at du glemmer, at du fik mange ting med i Galleriet gennem årene,
og hvis jeg ansøgte, havde de intet at gå ud fra.
Det er bare rygter og teorier.
Ja, det ved jeg.
Tommy.
Jeg ved, hvad du tænker, Kathy.
Jeg ved, at du synes, at dig og Tommy ville have været et mere naturligt par,
og at du mener, at der er en chance for, at Tommy og jeg slår op engang.
Og når vi gør, er det måske din chance med Tommy.
Chancen for at gøre det rigtigt.
Men sagen er, Kathy,
at selvom Tommy synes om dig som ven,
så ser han dig ikke på den måde.
Han fortalte mig om pornobladene.
Vi fik os et godt grin over det.
Han forstod ikke, hvad du var i gang med.
Men det gjorde jeg.
Jeg bad om fem minutter.
Jeg vil være plejer.
- Jeg skal ansøge hos dig, ikke sandt? - Jo.
Jeg sagde, at jeg ansøger.
Jeg tager ansøgningen med i morgen, og det sætter gang i processen.
Da Ruth og Tommy endelig gik fra hinanden,
var min oplæring som plejer allerede i gang.
Så jeg var sjældent ved Hytterne.
Det havde aldrig faldet mig ind, at vores liv,
som havde været så tæt sammenbundet,
kunne falde fra hinanden så hurtigt.
Havde jeg vidst det, havde jeg måske holdt bedre fast i dem
og ikke ladet usete tider skille os ad.
Fuldendelse, 1994.
Da mit arbejde med mine donorer begyndte,
havde jeg ikke meget tid til at tænke over Tommy og Ruth.
Til sidst var der gået så mange år,
at jeg begyndte at tro, at jeg aldrig ville se dem igen.
Mange plejere tager sig selv i at følge med strømmen
og vente på den dag, hvor de kan stoppe og blive donorer.
Men at være plejer passede mig fint for det meste.
Jeg nød at rejse rundt i landet,
fra center til center og hospital til hospital.
Værsgo.
Mørk chokolade.
Du skulle vide, hvor mange butikker jeg måtte besøge for at finde det.
Jeg troede ikke, jeg måtte spise lige før operationen.
Det må du ikke. Men det må jeg.
Og efter operationen
kan du spise hele pakken i et snuptag.
For mig, var den rigtige test ved at være plejer,
når en donor bliver færdig tidligere end forventet.
På den anden eller måske endda første donation.
- Kan vi tale sammen? - Ja.
Jeg tænkte på, hvem der skal arbejde på Hannah.
Jeg vil ikke sige, at jeg er blevet immun over for fuldendelserne.
Men de er noget, som jeg er i stand til at leve med.
Du er Hannahs plejer, ikke sandt?
- Hannahs plejer? - Jo.
Jeg beklager, det er altid svært, men der opstod komplikationer.
- Skal jeg skrive under på erklæringen? - Ja tak.
Tager du af sted nu?
Vi kan sagtens låne dig en seng, hvis du har en lang køretur forude.
Jeg kan være hjemme på under to timer.
Det er bedre at vågne op hjemme, ikke?
Er det en, du kender?
Ja.
Vi voksede faktisk op sammen.
- Åh. - Hvordan har hun det?
Var I tæt knyttet?
Vi har ikke set hinanden i næsten ti år nu.
Ruth er ikke så stærk, som vi havde håbet på i dette stadie.
- Hun har givet to donationer. - Ja.
- Vil hun overleve den tredje? - Jeg tror, hun ønsker at fuldende.
Og, som du ved, når de ønsker at fuldende, gør de det normalt.
Kathy.
Jeg har holdt øje med dig gennem årene.
Også med Tommy.
Hvad ved du om Tommy?
Han har også givet sin anden donation,
og han er vist kommet sig strålende.
Han er åbenbart i bedre form end mange, der er på første donation.
Gode, gamle Tommy. Jeg er ikke overrasket.
Er du overrasket over mig?
Jeg ser nok ikke så godt ud, Kath.
Det er i orden.
Jeg tror heller ikke, at jeg ønsker at overleve den tredje donation.
Man hører ting, ikke?
Hvilke slags ting?
Du ved.
At man efter den fjerde donation,
selv hvis man har fuldendt sin opgave,
så er man stadig ved bevidsthed.
Og så finder man ud af, at der kan gives endnu flere donationer.
Ikke flere genoptræningscentre. Ikke flere plejere.
Bare kigge og vente.
Indtil de slukker for kontakten.
Det tror jeg ikke, jeg vil synes om.
Er dagen allerede slut?
Det er pudsigt,
jeg tror, at jeg har tænkt på dig hver dag de sidste par måneder.
Jeg håbede, at jeg ville se dig igen.
Jeg var sikker på det.
Det virkede umuligt, at jeg ville fuldende uden at se dig en sidste gang.
Det er ikke sidste gang, Ruth.
De låner mig en seng.
Jeg ville overnatte her.
Tja.
Jeg har altid vidst, at du ville være en god plejer.
Dine donorer er meget heldige.
Jeg lå vågen i aftes,
og jeg fik pludselig en idé om, at vi skulle på udflugt sammen.
Hvorhen?
Jeg havde ikke tænkt på hvor, bare en udflugt.
Men
et sted falder mig dog ind.
En af fyrene på den anden sal talte om det.
I nærheden af Kingsfield Genoptræningscenter.
Er det båden? Den der ligger på stranden?
Du har også hørt om den?
Ja. Fra en af de plejere, der arbejdede der.
Du tror vel ikke,
at hvis vi kører hele den vej,
at vi så kunne besøge Tommy?
Jeg sagde jo, jeg har holdt øje med jer.
Har du set ham?
- Ikke siden Hytterne. - Det har jeg heller ikke.
- Hvordan finder vi ham? - Hans plejer sagde, han ville vente udenfor.
Se, der er han.
Tror du, han har genkendt os gennem ruden?
Nej.
Lad os ikke gå ud.
- Ruth sidder i bilen. - Nå ja.
Hej!
- Hej. - Hej.
- Hvordan går det? - Godt.
- Se lige dit hår. - Nå ja. Mit hår.
Jeg kan ikke tro, I begge er her.
Er det ikke som om, vi er på Hailsham igen?
Som om, der ingen tid er gået?
- Nej. - Nej, det gør det slet ikke, vel?
Det gør det virkelig ikke. Det er underligt.
Men på en god måde.
I har vel ikke hørt, at Hailsham er lukket?
De eneste skoler, der er tilbage nu er som rugegårde.
Som Morningdale.
Det er sikkert en overdrivelse.
Er du sikker på, det er den rette vej?
Den er vist låst.
Det nævnte de ikke noget om.
Ingen nævnte en låst låge.
Slap af, Ruth. Det er okay.
Vi kan gå igennem her.
Kom nu.
Gad vide, om det er sådan Hailsham ser ud nu.
Hører du noget om eleverne fra Hailsham, Kath?
Nogle gange, ja.
Jeg har hørt, Amanda blev fuldendt på sin første donation.
Jeg tror, at det sker oftere, end de fortæller.
Ja, der var en fyr på mit plejecenter,
som var utroligt bange for at fuldende på sin første donation.
Men det gik fint.
Og han er lige kommet igennem sin tredje nu,
og han har det fint.
Det er pudsigt, jeg tror ikke...
Jeg ved, jeg ikke ville have været en god plejer,
men jeg tror faktisk, jeg er en ret god donor.
Det er det, vi skal være, er det ikke?
Jeg vil gerne have, at du tilgiver mig.
- Jeg forventer det ikke. - Tilgiver dig for hvad?
At have holdt dig og Tommy adskilt.
I burde have været sammen, det har jeg altid vidst.
Så længe jeg kan huske.
Det var ikke kun på grund af rygterne om udsættelser.
Det var fordi, at jeg var jaloux.
I havde ægte kærlighed, og det havde jeg ikke,
og jeg ville ikke være efterladt til mig selv.
Det er det værste, jeg har gjort.
Og nu vil jeg råde bod på det.
Jeg ved ikke, hvordan du kan gøre det.
Jeg kan,
hvis I får en udsættelse.
Det er for sent, Ruth.
Alt for sent. Det er dumt overhovedet at tænke på det.
Det er ikke for sent. Det skal I nok få at se.
Jeg ville på den her udflugt, fordi jeg har noget, jeg ville give jer.
Det er madames adresse.
I skal ansøge hos hende. Det er hende, I skal snakke med.
Hvordan fik du den?
Det var ikke let, men jeg har haft årevis til at tænke over, hvad jeg gjorde.
Og årevis til at finde en måde at råde bod på det.
Jeg begyndte at tegne dem, da vi boede i Hytterne.
Dagen efter, at vi tog hen for at finde Ruths Mulig.
Jeg indså, at hvis jeg nogensinde skulle søge om udsættelse,
så måtte jeg have noget at vise dem.
Og jeg har tegnet hundredvis af dem gennem årene.
De er vidunderlige.
Hvad? Er de?
Ja.
Tak.
Jeg har aldrig vist dem til nogen før nu.
De var min hemmelighed.
Ligesom dig og pornobladene.
Kan du huske det?
Ja.
Ruth sagde, du ikke forstod, hvad jeg lavede.
Jeg tror ikke, hun forstod, hvad du lavede.
Hun troede, at du kiggede på de frække billeder
for at lære om sex
og finde ud af, hvad du gik glip af.
Jeg vidste det.
Jeg vidste, at du ledte efter din Oprindelig.
Jeg plejede nogen gange at have så stor lyst til at have sex.
Nogle gange var lysten så stor,
at jeg tænkte, at jeg måtte gøre det med nogen.
Så jeg tænkte, at det måtte fortælle mig noget.
Noget om den person, jeg blev skabt ud fra.
Det er dumt,
men jeg tænkte, bladene var det mest sandsynlige sted at finde hende.
Du ved, at de lyster er naturlige, ikke?
Du ved, at vi alle havde dem. Det ved du nu, ikke?
"Vi sejlede fra Basra,
"dag efter dag, nat efter nat, over havet,
"besøgte ø efter ø og land efter land,
"solgte eller byttede vores varer hvert et sted.
"En dag, efter et par uger uden land i sigte,
"så vi en ø på havet med så smukke planter,
"at den fremstod, som en af Edens haver.
"Kaptajnen sejlede med det samme mod dette yndige land,
"og da ankeret var kastet og stigen sænket,
"lod han sine passagerer gå i land."
Lad være med at stoppe.
Ruths oplysninger var korrekte. Den rette gade, den rette dør, alt sammen.
Vi må vælge, hvilken af mine tegninger, vi tager med.
Bare tag de bedste. Måske seks eller syv.
- Du må hjælpe mig. - Det ved jeg.
Så vi tager bare derhen.
I næste uge.
Jeg skriver dig op til prøver,
og så tager vi forbi madame på vej hjem.
Vi gør det.
Jeg mente, du burde vide det.
Har I tænkt jer at ansøge?
Ja.
Godt.
Madame?
Undskyld.
Vi ville ikke forskrække dig.
Vi gik på Hailsham.
Jeg er Kathy. Det her er Tommy.
Vi er ikke ude på ballade.
- Fra Hailsham? - Vi vil bare snakke med dig.
Og jeg har nogle ting med til dig.
Nogle ting, du måske gerne vil have i dit Galleri.
Kom indenfor.
Vær sød at vente her.
Se, det er Hailsham.
Kathy, det er Hailsham.
Det ser ud præcis, som jeg husker det.
Vær sød at sidde ned.
Så...
Vi er forelskede.
Og det er ægte kærlighed. Det kan verificeres.
Verificeres. Javel.
Fortsæt.
Altså,
vi har hørt om udsættelserne.
Og vi har regnet ud, hvad Galleriet benyttes til.
Hvad benyttes det til?
Vores kunst fra Hailsham bruges til
at se ind i vores sjæle,
hvilket vil verificere, om vi fortjener en udsættelse.
Men problemet er,
at jeg var lidt forvirret dengang,
og jeg lavede ikke kunst,
så du udvalgte aldrig noget af mit.
Jeg ved, at det er min fejl,
og at det sikkert er alt for sent,
men jeg tog lidt med i dag.
Det her er en bog med ting og...
Her er nogle andre ting.
Nogle af dem blevet lavet for nyligt,
og andre er flere år gamle, så det breder sig over lang tid.
Du har allerede en masse værker af Kath.
Hun fik mange værker i Galleriet gennem årene...
Jeg beklager.
Jeg ved aldrig, hvad jeg skal gøre.
Jeg tager over herfra.
Tak, George.
Kathy H og Tommy D.
Jeg kan huske jer begge.
Kathy, en klog og kreativ pige.
Og Tommy, et stort hjerte og et frygteligt temperament.
I må forstå,
at Hailsham var det sidste sted, der tog stilling til etikken i donation.
Vi brugte jeres kunst til at vise, hvad I var i stand til.
Til at vise, donorbørn næsten er mennesker.
Men vi gav svaret på et spørgsmål, som ingen stillede.
Beder man folk vende tilbage til mørket,
til dagene med lungekræft, brystkræft og motorisk nervecellesygdom,
så svarer de ganske enkelt nej.
Vi plejede at få besøg af to til tre par som jer om året.
Ikke så meget længere.
I er de første i et stykke tid.
Til at ansøge om udsættelse?
Der findes ingen udsættelser, Tommy.
Der findes ingen udsættelser, og det har der aldrig gjort.
Vi havde ikke Galleriet for at se ind i jeres sjæle.
Vi havde det for at se, om I overhovedet havde sjæle.
Forstår I?
Ja.
Dine tegninger er flotte.
Hvis du vil have det, beholder jeg dem.
Tak, fordi du talte med os.
I stakkels væsner.
Jeg ville ønske, jeg kunne hjælpe jer.
Undskyld, men kan vi stoppe et øjeblik? Jeg har brug for luft.
Det er to uger siden, at jeg mistede ham.
Jeg har modtaget min indkaldelse.
Min første donation er om en måneds tid.
Jeg kommer her og forestiller mig, at det er stedet,
hvor alt jeg har mistet siden barndommen er skyllet op.
Jeg fortæller mig selv, at hvis det var sandt,
og at jeg har ventet længe nok,
så ville en lille skikkelse dukke op ved markens horisont
og gradvis blive større, indtil jeg ville se, at det var Tommy.
Han ville vinke
og måske kalde på mig.
Jeg lader ikke fantasien gå videre.
Det kan jeg ikke lade den.
Jeg minder mig selv om, at jeg var heldig at have tid med ham.
Det, jeg ikke er sikker på er,
om vores liv har været meget anderledes, end de personers liv, som vi redder.
Vi fuldender alle.
Måske forstår ingen af os virkelig, hvad vi har levet igennem
eller føler, at vi har haft nok tid.
DANISH